САМЮЕЛ Л. ДЖАКСЪН
ДЖУЛИАН МУР
ЗЕМЯ НА СВОБОДА
Здравей, Вики. - Как сте, г-жо?
Добре съм, момиче.
Прибирай се. - Гетото на Ню Джърси, 1999- та.
Пристигнахме, брато!
Никой да не мърда!
Радвам се да те видя, брато. - Аз също.
Как си, скъпи? - Не така добре като теб, Би.
Защо никой друг не ме нарича "скъпи"?
Как си, скъпи? - Добре съм.
Дами, да сте виждали братото Рафик? - Какво пак е направил?
Я виж ти! - Здравей, брато.
Какво правите в квартала?
Търсим едни момчета, които вчера са разбили магазин.
Едно по-малко момче се е наранило много лошо.
Децата са неконтролируеми. Какво да ги правя?!
Да ги затворя в клетка? - Онези лаптопи за читалището
още не са пристигнали. - Говори с доставчика.
Говорих с него. - Дами,
кажете на Рафик да ме намери преди аз да съм го намерил.
Добре. - Лоренцо.
Трябва да поговориш с Били. - За какво?
Започна да ме удря. Можеш ли да повярваш?!
Страх ли те е?
Добре. Ще пратя хора да го доведат в участъка, ясно?
Благодаря.
Пасторе, до скоро. Радвам се, че те видях.
До скоро. - Рафик! Точно теб търсех!
Ела тук, синко. Ела насам.
Знаеш ли какво е това?
Заповед за обиск. - Не. Това е призовка.
Не си се явил на изслушването. - За какво?
За това, че нищо не съм направил? - Не говори така.
Добре. Ще перифразирам въпроса.
Бил ли си в този град в 2 през нощта с раница с "трева"?
С раница? - Забранено ти е да излизаш вечер
по какъвто и да е повод. - Прибирах се към вкъщи.
Дори не съм карал с превишена скорост.
Странно защо ми се обадиха за справка.
Значи знаеш истината. - Не ме баламосвай.
Първо, изхвърли "тревата". Повече няма да ти правя услуги.
Без глупости. Ясно? - Ясно.
Мразя това шибано място!
Писна ми да се занимавам с идиоти.
Нека аз говоря този път.
Пасторе, Боби. Как си, брато?
Добре съм. Какво става?
Не каза ли, че ще привикате Рафик вместо нас?
Така казах и това правя.
Ние ще се погрижим. - Не сме дошли за него.
Идваме да приберем...
Калвин Джой.
Би било хубаво да говорите с местните полицаи
преди да идвате тук.
Пасторе, току що говорих с тях.
Ще отида с тях.
Диспечер до Екип 15. - Екип 15 слуша.
Явете се в спешното отделение на Медицинския център.
Бяла жена е била нападната в района.
Тръгваме. - Къде отиде Рафик?
До всички екипи. Извършено отвличане в окръг "Саут".
Открадната е кола на бяла жена.
Регистрационен номер: НД 773 ВК.
Колата е открадната от чернокож мъж. Ръст между 1. 70
и 1. 80. За последно колата е била забелязана край гетото.
Лоренцо.
Да сте виждали нещо подозрително? - Не.
Не, брато.
Някой видял ли е нещо? - Не.
Лоренцо. - Какво?
Да не забравиш.
Какво да не забравя?
Боби, отивам в болницата.
Ще се върна да те взема. - Разбрано.
Как сте, дами? - Изглеждаш ми напълнял, Лоренцо.
Съвсем малко. - Ти си млад човек.
Също като теб. Идвам да говоря с онази жена.
Ела с мен.
Казахте чернокож? По-тъмен от него?
По-светъл? - Не знам. Беше тъмно.
Висок между 1. 70 и 1. 80. Средно телосложение.
Нали така? - Да.
Момчета. - Това е детектив Кансил.
Детектив Кансил, това е Бренда Мартин.
Как сте, Бренда? - Не съм добре.
Детектив Кансил ще поеме случая.
Да ви донеса ли нещо? - Не.
Знам, че сте разстроена и вероятно изтощена,
но ако действаме бързо ще отбележим значителен напредък.
Бренда, предпочитате ли жена-следовател?
По-добре ли ще се чувствате?
Онзи мъж не ме изнасили, ако това намеквате.
Това е добре. Радвам се да го чуя.
Полицаите са взели описанието на извършителя.
В момента всички патрули го търсят.
Ще остана с вас известно време.
Разкажете ми какво се случи.
Минавах през гетото в посока към центъра.
Живея в "Естън". - Млъкни!
Не ми викай.
Бях много уморена и изнервена, разбирате ли?
Исках бързо да се прибера вкъщи и реших да мина на пряко
през гетото. Досега не бях минавала по този път.
В един момент стигнах до някаква задънена улица.
Дадох на заден и тогава се появи онзи мъж измежду дърветата.
Не исках да говоря с него,
но преди да се усетя той беше дошъл до колата.
След това отвори шофьорската врата.
Правеше жест, с който искаше да ми каже да сляза от колата.
Понечих да кажа нещо,
но преди да се усетя той ме измъкна от колата и ме блъсна на земята.
Опитах се да стана, но...
Детето ми беше в колата!
Вземала ли сте наркотици?
Трябва да ви попитам. Каквото и да ми отговорите
ще се постарая да намеря мъжа, който ви е наранил.
Преди често ходех в гетото,
за да се снабдявам. - В момента вие сте жертвата.
Просто трябва да съм наясно със състоянието ви.
Чиста съм почти от 5 години. Дори не мисля за дрога.
Добре. - Брат ми е ченге.
Така ли? Къде работи? - В гетото.
Детектив Дани Мартин.
Дани Мартин?
Добре. Чудесно.
Какво съм правила там, след като не съм купувала дрога?
Млъкни!
Работя в детския център "Рейнбол".
Добре. Чудесно. Извинете ме.
Екип 15 до базата.
Слушам ви. - Трябва да се свържа
с детектив Дани Мартин. Нека се обади по радиото.
Разбрано.
Добре, Бренда. Продължи. - Прибрах се вкъщи,
но не можеш да си намеря очилата. Помислих, че са останали в центъра
но...
не бяха там. Качих се в колата
и тръгнах...
Тръгнала сте и? - Казах ви останалото.
Бренда,
има нещо, което ме притеснява.
Сигурна ли сте, че не искате жена-следовател?
Познаваш ли човека, който ти причина това, Бренда?
Бранда, стига.
Познаваш ли извършителя?
Това е щастливата ти вечер.
Познавам всички хора в онова гето.
Аз контролирам мястото. Няма човек, когото да не познавам.
Познаваш ли извършителя? Кой е той, Бренда?
Умирам.
Синът ми...
Синът ти? Какво за него?
Той беше в колата.
Трябваше да ми кажеш по-рано. Момче, така ли?
На колко е години? - На 4.
Как се казва? - Коуди.
На колко е? - Вече ти каза!
Вярно. Момент...
До теб ли седеше? - Не.
С колан ли беше? - Не.
Къде седеше? Къде?
Отзад. - Момент само.
Екип 15 до базата.
Предавам спешна информация. - Слушам ви.
Уведомете екипите, че в откраднатата кола в "Саут"
е имало малко момче. На 4 години.
Момче на 4 години. Било е на задната седалка.
Разбрано. - Той спеше. Беше болен.
Беше... - Момент.
Детето е било или е заспало и може да не бъде забелязано.
Бъдете в готовност за подробно описание.
В какво беше облечен, Бренда?
Как беше облечен синът ти?
Беше облечен в бяла...
бяла блуза.
Каква беше на цвят? - Бяла!
Косата му. - Отпред е къса,
а отзад е по-дълга. - Джинси или дънки?
Светли джинси.
Светли джинси. Добре. Момент.
По дяволите! Екип 15 до базата.
Детето е с черна коса, бяла блуза и светли джинси.
Детето ти спеше, така ли? - Да.
Добре. По дяволите!
Чуй ме. Онзи мъж просто е искал колата ти.
Ако искаше да нарани детето ти, първо щеше да нарани теб.
Той ме нарани!
Чуй ме, Бренда. Щом види детето ти ще го остави някъде.
Най-вероятно на някое кръстовище. Детето не му трябва.
Мамка му! Чуй ме.
Трябва да те попитам още веднъж. Какво правеше в гетото?
Казах ти. - Защо беше там?
Казах ти. - Кажи ми отново!
Какво ми каза?! Не помня!
Кажи ми отново! - Отидох да потърся очилата си.
Взела си болното си дете посред нощ заради някакви си очила?!
Не мога да си позволя да наема детегледачка!
Какво правиш?! Искаш да ме довършиш?!
Не исках да стане така! - Успокой се.
Всичко е наред. Ясно?
Ами ако се събуди? Много ще се уплаши.
Ще види, че ме няма. - Виж, знам
че ти е много тежко, но ще го намерим! Ясно?
Позволих му да ми вземе детето. - Не е било планирано отвличане.
Предадох детето си. Той значи всичко за мен.
Ще се уплаши много. Какво...
Какво правиш? - Инжекция за успокоение.
Детектив Мартин е дошъл при вас.
Би ли останал при нея? - Разбира се.
Веднага се връщам.
Това дъщеря ви ли е?
Красива е.
Какво е станало? - Сестра ти е била нападната.
В шок е и синът й Коуди...
е бил на задната седалка. - Боже!
Останал е там? - Съм сигурен, че ще го намерим.
В коя част на гетото е станало отвличането?
Дани, знам от къде идваш, но сестра ти има нужда от теб.
Ще останеш ли при нея за малко? - Коя част на гетото?
Случаят не е твой, брато. Обещавам ти,
че ще...
Кансил, имаш ли негова снимка?
Няма снимки на крадци на коли от района.
Говоря за него.
Екип 15 до базата. Свържете ме с партньора ми.
Разбрано.
Отиде до тоалетната. - Казах ти да бъдеш с нея.
Какво стара, брато?
Племенникът на Дани Мартин е отвлечен в гетото.
Можеш да си представиш какво ще стане сега.
Представям си.
Той вече е тук. - Идвам възможно най-бързо.
Не. Не идвай тук. Присъствието ти ще влоши нещата.
Разпитай жертвата. Аз ще се оправя тук.
Бренда!
Говори полицията.
Разпръснете се и не създавайте паника.
Какво правите? - Говори полицията.
Това е своеволие! Нямате право на такива действия!
Успокой се, пасторе. - За 3 години тук имаше 6 убийства.
При 3 от тях жертвите бяха деца под 18 години.
При нито едно от тези убийства нямаше такова полицейско присъствие
каквото има тази вечер заради едно изчезнало бяло дете!
Ще ми обясните ли, моля?
Ако някой има информация за отвличането да говори.
Лоренцо, майка ми има бъбречна криза.
Не пускат никой извън квартала. - Какво?
Ще я закарам в болницата
дори ако се наложи да... - Спокойно. Приготви майка си.
Ще се погрижа да стигне до болницата.
Знам защо си дошъл, но пак ще ти го кажа.
Не можеш да се конфронтираш с онзи каубой.
Заведи я в участъка. Върши си работата, брато.
Къде е тя, по дяволите?
Хей! Бренда!
Направете път!
Искам да остана тук. - Забрави.
Какво правиш тук? Търсиш улики?
Тук е едно шибано сметище. - Внимавай какво говориш.
Откачила ли си? Какво си превела тук, Бренда?
Дани, моля те. Кълна се, че не... - Сестра ти преживява труден момент.
Не виждам забит нож от главата й. - Той ми е син, тъпако!
Ще ти кажа нещо, Кансил. Онзи нещастник отдавна е офейкал,
но тук има хора, които знаят кой е и къде е.
Ще блокираме това място докато някой не го издаде.
Кажи ми. На наша страна ли си
или на престъпниците в гетото?
Разкарай този ненормалник. - Племенникът му е отвлечен.
Скоро ще разберем кой е и всичко ще приключи.
Очаквате съдействие от местните? Съмнявам се.
Калвин, не!
Калвин! Недей!
Слез от там, брато! - Бутнаха го през прозореца!
Убиха момчето.
Калвин Джой. Притежание на дрога. - Какво ти става?!
Какви ги вършиш?! - Почукахме, той не ни отвори.
Майната ти, Кансил! - Майната ми? Майната ти на теб!
Майната ти! - Отнемам ти случая.
Не. - Отстранен си!
Лейтенант, аз отговарям за този квартал.
Не! Отговаряш за нея!
Защо я доведе тук? Показа ли й снимки на криминалния контингент?
Не. - Какво правиш? Отговаряш за нея!
Хайде.
Много го обичам! - Знам, Бренда.
Искаше ми се...
Все още искам да работя тук.
Ще работя повече с децата от квартала.
Имам много любов в себе си.
Знам, Бренда.
Какво ще правя?!
Благодаря ви, дами. Да вървим, Бренда.
Направете път, моля. - Не сме в Мисисипи.
Какво ви става?! - Г-н, след малко ще ви затворя.
Така ли? Затвори ме тогава!
Хайде! Щом толкова искаш, давай!
Направете път!
Разкарайте се! - За нейното дете ли става дума?
Разкарайте се!
Не можете да арестувате хората насред квартала им!
Минете зад огражденията. - Майната им на огражденията!
Махнете загражденията от тук! - Повече няма да повтарям.
Така ли? Хубаво. И аз няма да повтарям. Какво ще кажеш?!
Виждаш ли го? - Отиди при него.
Отведи го от тук преди да е загазил. Ясно?
Той ли ти направи това? - Да. Защо?
Ще дойда след малко.
Ти отстъпи! Това е моят квартал!
Хайде, Били! - Остави ме! Пак ще се видим.
Какво става?
Моля, приберете се по домовете си.
Не. Моля те... - Всичко е наред.
Сетих се за нещо. Веднъж го попитах:
"Коуди, обичаш ли ме? " Знаеш ли какво ми каза?
Той е само на 4. Каза: "Разбира се, че те обичам, мамо".
"Как въобще можеш да ме питаш?! "
Отвън има полицаи, които ще дежурят за през нощта.
С партньора ми ще следим разследването.
Той ще остане в квартала цяла нощ. Аз ще доведа Фелиша при теб.
Добре. - Опитай се да поспиш.
Добре.
Фелиша!
Видя ли го какъв е? - Да.
Обещавам ти. Ще поговоря с него.
След малко ще дойде полицейския художник. Щом свърши
се погрижи Бренда да си легне. - Добре.
Не знам кой от гетото би я нападнал.
Хората я познават и уважават.
Добре.
Благодаря ти. - Няма проблем.
Брато, в състояние ли си да караш? - Какво?
В състояние ли си да караш? - Да, брато.
Защо първо не изтрезнееш?
Ще дойда да те прибера след час. - Какво правиш, по дяволите?
Успя да привлечеш вниманието ми. - Как сте, детектив Кансил?
Журналистка ли си? - Карен Колучи. 'Братя по съдба'.
Братя по...
Вие сте от онази организация, която издържа изчезнали деца.
Намираме ги.
Помните ли Кори Бейкър от Неон?
Андрю Дейвис от Джърси Сити? - Да.
И двете деца бяха убити. - Знам.
Открихме ги.
Ако мислите, че ще сме ви от помощ и ако майката се съгласи
бихте искали да ви помогнем да намерите Коуди Мартин.
Не мисля. - Добре.
Няма проблем. Ще ви дам визитка в случай, че размислите.
Анализирах всички...
следи, които имам. Момчето може да е мъртво.
Вероятно, но извършителят все още е на свобода, нали?
Гетото е блокирано. Може някой да се разприказва.
Изглеждате полу-мъртъв, Лоренцо. Опитайте се да поспите.
Виж.
Какво е това? Буда?
Ту Пак, брато.
Ту Пак.
Джей, брато. Стига. Това е тялото ти,
а не някакъв билборд.
Мислех да си татуирам Тайгър Удс,
но прецених, че не бих искал да му гледам тъпата мутра.
Съжалявам. Времето изтече.
Пази се, чу ли?
Ти също, брато.
Кварталът все още е блокиран...
Как всичко това ще помогне? Арестували сте само невинни хора.
Преди 3 години
един човек от "Хембс" беше прострелян с пушка от прозореца на
къща в гетото. Затворихме го за колко? Ден.
Може би ден и половина. Местните ни предадоха стрелеца.
Решението и този път е мое. - Ами ако хората не знаят нищо?
Ако извършителят не е местен... - Ако не беше местен
щях да ти кажа още вчера. Майката още ли е наркоманка?
Не. Не мисля.
Мислиш ли, че има крие нещо?
Не знам. - Предлагам ти да я притиснеш.
Какво ще кажеш?!
Боби, ако тази жена ни баламосва
значи е много добра актриса.
Има обаче едно нещо, което не ми дава мира.
Вчера отидох в болницата. Казала, че била нападната от чернокож.
Между 1. 70 и 1. 80. Средно телосложение.
И изведнъж се появявам аз. Черен, намръщен негър
2 пъти по-голям от нападателя й. Застанах точно пред нея.
Знаеш ли какво направи? Здрависа се с мен.
Нямаше да се изненадам ако беше започнала да пищи, но не.
Разтърси шибаната ми ръка.
Лоренцо, искаш ли да си направиш голяма услуга?
Дай ми я на мен. - На теб?
Да. Ако се окаже, че тя лъже
всички тези хора ще се обърнат срещу теб.
Знаеш, че съм прав.
Хей! Нашият човек!
Няма ли да ни помогнеш?
Блокадата на гетото все още продължава.
Хората започват да губят търпение. Днес е вторият ден от издирването
на 4 годишният Коуди Мартин. Полицията смята че извършителят е
в гетото "Армстронг". Ще продължим да следим събитията.
Ще ви информираме ако има някакво раздвижване.
Пак те питам. Какво стана?
Какво стана? - Казах ти. Престани.
Кажи ми какво стана. - Остави ме на мира.
Бренда, моля те. Кажи ми какво се случи.
Казах ти поне 50 пъти!
Кажи ми отново.
Бренда, моля те. Преследваме призраци.
Къде е хлапето? Къде е колата? Не можем да намерим...
Отново ли се друсаш? - Не.
Кажи ми. Няма да се ядосам. - Не!
"Не, не се друсам"
или "Не, няма да ти кажа"? - Не! Остави ме на мира.
Какво ти става?! Не можеш да се грижиш дори за едно дете!
Бренда, съжалявам, но трябва да...
Бренда, аз съм ти брат! Обичам те! Кажи ми какво се случи!
Мили боже!
Той просто нахълта. Не знаех какво да правя.
Намерихте ли го?
Не. Все още не.
Ще те закарам в гетото. Искам да видиш мястото през деня.
Това на какво ти прилича? - Някой разпознал ли го е?
Все още не.
Г-жо Мартин!
Какво ви става? Това ли е майката?
Разкарайте се! Детето й не е тук!
Нямате право да ни блъскате. - Отдръпнете се, моля.
Добре ли виждаш от тук? - Какво правят?
Бренда, покажи ми.
Покажи ми точно от къде се опита да минеш през парка.
От къде се появи нападателя.
Как да преценя?! Беше тъмно!
Бренда, трябва да те попитам нещо.
Ще ти задам този въпрос просто, защото си върша работата.
В 80% от случаите на изчезнали деца
човекът, който е сигнализирал е самият извършител.
Какво? Питаш дали съм убила сина си?
Още от малка съм нищожество.
Дори по-малко от нищожество. Семейството ми,
светът около мен. Хората ме забелязваха единствено,
когато издънвах нещо.
Изключиха ме от колежа, останах без работа, друсах се!
Наложи да се върна при родителите си,
защото бях разорена.
Когато така наречените ми приятели ме забелязваха...
семейството ми, те просто...
Всички ми се подиграваха.
Знаеш ли кога престана всичко това?
За тях, за мен...
Престана, когато родих сина си Коуди.
Щом го прегърнах се превърнах в нещо повече.
"Майната ви! Майната ви на всички! "
"Не можете да го докосвате! Не можете да го биете! "
"Аз съм майката на това дете! "
"Аз съм майка му! " Питаш дали съм го убила?
Неговата поява осмисли живота ми.
Той ме съживи. Бих дала живота си за него.
Нямаш нищо друго за казване? - Няма ли да престанеш?!
Бих могъл, Бренда, но...
вече няма връщане назад.
Работа в този град като полицай от 22 години.
Виждал съм какви ли не неща.
Става ми все по-трудно да вярвам в човечността,
но вярвам в Бог.
Вярвам, че каквото и да ни се случва
се случва по Божията воля.
Същото се отнася и за изчезването на сина ти.
Знам, че в някое кътче на мозъка ти
се крие големият ти страх, че...
нещата няма да свършат добре.
И аз се страхувам, Бренда.
И аз се страхувам.
Но трябва да се стегнеш.
Трябва да вярваш, че дори нещо да се случи
дори ако вече е станало...
Просто Бог е искал да прибере момчето при себе си.
Един ден всички ще отидем при Него
и никой няма да е виновен за това. Това е извън човешката сила.
Искам да знаеш нещо, Бренда.
Няма да спра
докато не намеря сина ти
и човека, който...
който за последно е бил с него.
Колкото повече мислим толкова повече животът изглежда по-мистериозен.
Понякога човек няма какво друго да направи освен...
да се примири с това.
Просто трябва да се примириш
и да се оставиш в Божиите ръце.
Ела.
Погледни.
Това място цъка като бомба със закъснител.
Знаеш какво значи това.
Хората тук те обичат. Така ли е?
Уморена съм... - Бренда.
Искам да намеря сина ти. Това е на първо място.
Искам да го намеря преди някой да пострада.
Гърбовете ни са опрени до стената.
Правим всичко, каквото можем и ако знаеш нещо, което би ни помогнало
сега е моментът да го кажеш.
Бренда, моля те.
Помисли. Моля те.
Опитвам се. Много е трудно...
Не се сещам за нищо.
Не може ли да видя децата?
Г-жо Мартин!
Миличките ми!
Как сте, милички? - Намериха ли Коуди?
Не, скъпа. Още не.
Добре съм. Какво правите?
Рисуваме. - Покажете ми.
Боже!
Може ли да седна при теб?
Къде е Фелиша? - Излезе с Били.
Бренда беше ли на работа вчера? - Да.
Как ти се видя? - Изглеждаше малко напрегната.
Доведе ли Коуди със себе си?
Не. Каза, че е болен.
Искаш ли да видиш сина ми? - Какво?
Ето.
Смятах, че е добре за него, че е единственото бяло дете тук.
Исках да разбере какво значи да бъдеш единствен.
Може ли да взема снимката на Коуди?
Вземи и моята!
Снимките са страхотни! Много ви благодаря!
Г-жо Мартин. - Да, скъпи?
Какво е станало с ръцете ви?
Порязах се и в болницата ми ги бинтоваха.
Раните ще заздравеят. Всичко ще бъде наред.
Благодаря, скъпи. Касандра!
Детектив Даниел Мартин ще подаде иска за осиновяване на Коуди.
Не се колебайте. Ако го видите някъде,
дори в друг град, моля обадете се на 911.
Няма да преследваме извършителя.
Няма да има арести.
Просто искаме момчето. Моля ви.
Постъпете правилно. - Чухте детектив Даниел Мартин.
Това беше молбата му, отправена към извършителя.
По дяволите!
Няма ли да отвориш?
Имаме заповед за арест.
Стой!
Не мърдай!
Фелиша! - Ако не му уважаваш,
ако не ме възприемаш като мъж, а отново ме направиш за смях...
Аз ли те правя за смях? Ти сам ставаш за посмешище.
Това ли правя? - Точно това и нищо друго!
Излагаш ме пред всички! - Бъди мъж и не се излагай сам!
Писна ми от глупостите ви! - Отстъпете, моля!
Никой няма право да напуска квартала.
И защо? - Не познавам тези деца.
Не е нужно да ги познаваш. Нищо не са направили.
Пусни ги да минат. - Ти на коя страна си?
На никоя. Просто се опитвам да си свърша работата.
Мислиш, че извършителят е в квартала, така ли?
Притисни приятелката си и може би ще разбереш кой е взел детето й.
Не ми казвай как да си върша работата.
И ти не ме поучавай. Знам как да си върша моята.
Пусни ги. - Не. Ще останем тук.
Забрави. Хайде. - Какво искаш, по дяволите?!
Сали! Не! - Не сме отвлекли сина ти!
Не! Това са глупости!
Майната й на тази кучка, брато!
Рафик! - Хей!
Пуснете ме!
Влизай! - Знаеш, че не е той. Грешиш!
Грешиш. - Дръж се, Рафик!
Какво правите, по дяволите?!
Боби!
Фелиша!
Не отивай. - Фелиша!
Заведи я в апартамента ти. Ще се върна да я взема.
Преди малко се видях с Касандра. Даде ми една снимка.
Защо си с нея? - Моля?
Какво прави тя тук? - Не я ли познаваш?
Не познавам никого, който не живее тук.
Стой далеч от детето ми.
Какво?
Тъпа кучка. Хайде, скъпа.
Отвори ми.
Здравейте, момчета.
Не можете да започнете без мен. - Уморихме се да чакаме.
Какво да чакате? - Каза, че ще арестуваш вместо нас.
Мислите, че съм го прикривал?
Открихме наркотици у него. - Лоренцо, натопиха ме.
За какво сме те натопили, брато?
Лоренцо, знаеш, че няколко пъти съм арестувал Рафик,
Отидохме в апартамента му със заповедта, която имахме.
Изведнъж той се опита да ме удари и да избяга.
Не разбирам. Освен ако криеш нещо...
Така ли е?
Това ти ли си?
- Остави го!
Разкарай се!
Успокой се! - Шибано копеле!
Оставете ме!
Рафик! Пуснете ме!
Вярваш ли в Бог? Майната му!
Няма Бог! Само ти и аз, копеле!
Чу ли ме? Само ти и аз!
Какво правиш, по дяволите?
Аз ли? Помисли, Лоренцо! Върша ти работата!
Уж беше цар на онази джунгла там!
Как пропусна тази маймуна?
По-добре си върви, брато. - Цуни ме отзад, тъпо копеле!
Усложни живота на всички ни.
Включително и този на сестра ти. Ако хората ти имат съвест
ще ти кажат същото нещо.
Лоренцо, какво въобще правиш тук?
Защитаваш своите си? - Не знам. Ще ти задам същия въпрос.
Защото и ти и аз знаем,
че той не е отвлякъл детето.
Сестра ми е убила детето си? - Не знам нищо за мъртво дете.
Ти знаеш ли нещо за някакво мъртво дете?
Просто казвам, че сестра ти ни лъже.
Какво става, по дяволите?! - Момчето нищо не е направило!
Защо го биехте? - Защо ги пусна?!
Пребихте го заради някаква "трева"?! - Разкарайте се.
Или какво? И нас ли ще пребиеш? - Млъквайте и се махайте от тук!
Кой си ти, че ни говориш така, тъпо, лигаво копеле?!
Оставете аз да се оправя. - Отвори ни.
Отвори ни вратата! - Той не е отвлякъл детето!
Знам. - Защо го пребиха? Не е виновен.
Успокой се. - Защо го пребиха?
Прибирайте се. - Защо го пребиха?
Казах да се прибирате. Аз ще се погрижа за него, ясно?
Лоренцо, не знам за кого се мислиш,
но те съветвам да му помогнеш.
Всичко свърши. - Кое свърши?
Прокурорът нареди да предадем случая на федералните.
Това е добре. Така ще се откачиш от куката.
Не.
Стига. Момчето е мъртво. Тя го е убила. Майната й.
По-кротко, Боби. Не сме сигурни за нито едно от тези неща.
Знам, че са се случили много други неща през онази нощ,
които тя не ни казва. Няма да се откажа докато не разнищя случая.
Направи ми услуга, Боби. Осигури ми още един ден.
Мобилизираме доброволци, работим със семействата,
работим с полицията, но преди всичко ние сме група родители.
Загрижени родители. Поради този факт
успяваме да достигнем до родителите по начин,
различен от този на полицията. Разбираш ме.
Помогнахте за откриването на детето от "Неон".
Нали така? - Да. Помогнахме.
Майката се оказа извършителят, нали? - Както казах,
помогнахме.
Не искам да правите прибързани заключения относно Бренда.
Не. Това няма да е от полза. - И аз командвам парада.
Както казах, работим съвместно с... - Не.
Аз командвам парада.
Имам нещо в предвид,
което искам да проверя сам.
Ще позволя на хората ти да си свършат работата,
но с цялото ми уважение, вие ще работите за мен,
а не с мен.
Ако това не ви устройва... - Казваш ни каква е целта ти
и ще ти помогнем да стигнеш до нея.
Добре.
Някой от хората ти бил ли е на "Свободната линия"?
Там обучавате новаците, нали?
Да.
Детектив Кансил ни запозна с полицейската гледна точка,
но не сме тук като ченгета, а като родители.
Тук сме, защото всички ние също имаме деца
и случилото се със сина ти може да сполети и нашите деца.
Ясно? - Добре.
Това са Мари и Луис.
Това е Илейн, а това Тина.
Илейн е майката на Тина. - А кой е Кент?
Той е първото момче, което се опитахме да намерим.
Това се случи преди 10 години. - От тогава издирваме на деца.
Намерихте ли Кент? - Бренда,
искаш ли помощта ни?
Да. - Хубаво.
Хубаво.
Добре. Първото, което искам
е да чуя от теб какво се случи. - Не мога. Не и отново.
Казах всичко на полицията. - Знам.
Просто както ти казах,
те имат своите приоритети, ние имаме нашите. Само още веднъж,
и повече няма да те пита,. - Не. Не мога. Просто...
Не.
Добре.
Добре. Разбирам.
Ще прочетем полицейския доклад, щом така искаш.
Добре. Ще преминем към въпросите.
Къде е синът ти?
Къде да го търсим?
Какво е предчувствието ти, Бренда?
Потегли с колата ми. - Да кажем, че се е събудил.
Да предположим че онзи човек веднага е разбрал, че има дете в колата.
Да предположим, че е изминал най-много една миля.
Минали са вече 24 часа и шансът да скита някъде по улиците
и още да не е открит е много малък.
Днес прегледахме картата на района
и определихме 4 места, където едно дете може да се изгуби
или да се крие цял ден и цяла нощ без да бъде забелязано.
Обиколихме квартала и елиминирахме 3 от местата.
Това е голф игрище,
това е гробище, а това е футболно игрище.
Няма къде да се скрие на тази места, ако това е целта му.
Остава ни само...
"Фрийдъм ленд" (Земя на свобода). - "Фрийдъм ленд"?
Стар дома за деца, който се намира зад горичката на гетото.
Бил е нещо като приют,
като убежище за деца. Затворен е през 1950-та.
Не е далеч от гетото "Армстронг". - Добре.
Добре.
Какво мислите? - Имам добро предчувствие.
Добре. Ще отидем там.
И ти ще дойдеш, нали? - Абсолютно.
Какво е всичко това? Исках да отида във "Фридъм ленд".
Ще отидеш. Искаме да мобилизираме повече хора.
Довери ми се. Имаме малък проблем.
Какъв?
Хората искаш да те подкрепят.
Нека отворим вратата. Какво ще кажеш?
Извинете, дами.
Здравей, Бренда. Как си?
Небесни Отче, молим те да бъдеш с нас и да ни насочваш в търсенето.
Изпращаме тези доброволци, които да помогнат на майката
да намери сина си жив и здрав.
Дай ни кураж и сила да изпълним тази задача успешно.
В Името на Отца, и Сина, и Светия дух.
Амин.
Коуди!
Шефката ви е много строга.
Карен въобще не е строга. Боже!
Тя беше на ръба да се побърка.
Така ли? Защо? - Синът й беше отвлечен.
Първото дете, което търсихме. - Кент?
Беше преди 10 години.
Тина беше много малка.
Всички живеехме в един и същи квартал.
Карен ни събра.
Нямахме никаква идея какво точно правим,
но претърсихме всяка проклета гора,
поле, отпадъчен канал,
дере. Търсихме навсякъде.
Все още раздаваме брошури.
Какво да кажа? Това беше бойното ни кръщение.
Карен разбра кой го беше отвлякъл, но ченгетата нямаха доказателства.
И ние не можахме да го докажем. - Боже!
С Кент заедно ходихме на училище.
Вече е на моите години, но като го видя очаквам да е на 10.
Защо не се ограничим само с няколко души?
Защо са тук всички тези хора? - Защо?
Съпричастни са. - Съпричастни?
Никога не съм губила дете, Лоренцо.
Ами ти?
Не се разделяйте.
Много съм уморена. Какво искате от мен?
Ще огледаме наоколо. Малко е опасно.
Покривът може да се срути. Искам да останеш тук
и да ни изчакаш. Чу ли? - Какво ще правите?
Изчакай ни тук.
Не мога да остана сама.
Боже! Сякаш тези деца все още са тук.
Кога са затворили това място
е било все едно да затворят цял град.
Имаш ли представа колко поколения деца
са страдали тук?
Хиляди. Хиляди, които
които са били изоставени,
малтретирани,
забравени.
Просто...
са били погребани тук живи.
В един момент семейството ми ми постави ултиматум.
Другите ми деца ме питаха: "Мамо и днес ли ще си тъжна? "
Това, което ме върна към живота беше
мисълта за страданието, което причинявам на другите ми деца
и на мъжа ми.
В началото въобще не си давах сметка за това.
Онова копеле Джими отне живота ми.
Отне ми семейството.
Мъжът ми казваше: "Карен помисли за другите деца,
помисли за мен. Трябва да продължим да живеем. "
Така се изрази.
Мъжете се затварят в себе си и говорят цинично.
Искаше да помисля за тях, за останалите...
за тях,
После те си тръгнаха
просто защото не можеха повече да търпят.
Сърцето им не можеше да го понесе.
Ние...
Ние сме ловците, Бренда.
Какво да кажа на другите ми деца? Те са при мъжа ми.
Казвам им истината. Бих направила същото и за тях.
Искам семейството си, но докато не разбера, че синът ми е мъртъв
ще продължавам да го търся.
Понякога ми се иска да сграбча...
онзи извратен, шибан кучи син и да му кажа:
"Джими, взел си сина ми. И двамата го знаем! "
"Не казвай нищо. Кимни с глава. Мъртъв ли е? "
"Да или не? Щом разбера ще те оставя. "
"Никой няма да те арестува. Повече няма да ме видиш. "
"Мъртъв ли е? Сами кимни".
"Трябва да знам и то веднага, Джими".
"Той мъртъв ли е? "
Хиляди небеса! Кажи ми, моля те.
Просто кимни с глава.
Едно кимване. Съвсем малко нещо.
Мъртъв ли е? Да или не? Само това искам да знам.
Да или не? Нека сърцето ми си почине.
Нека сърцето ми си почине, Бренда.
Това е твърде много...
Сякаш съм в ада.
Не ти казах цялата истина относно това дали синът ми е жив или мъртъв.
Бих искала да го погреба достойно и да почива в мир.
Не искам да гние в някоя канавка или в гора,
където животните да го...
Моето момче не е като онези деца, които са живели тук.
Добре. - Той беше обичан.
Беше оценен. - Добре.
Не е тук.
Избра грешния парк.
Слава Богу!
Благодаря.
Мъртъв ли е?
Какво? - Да.
Как?
Изпил половин бутилка спирт.
Кога стана това? - Преди 2 нощи.
В нощта, в която отиде в болницата? - Предишната нощ.
Видя ли как поглъща спирта? - Не. Не бях там.
Имаше някой друг при него?
Беше съвсем сам.
Беше...
сам.
Къде е той, Бренда?
Не е тук.
Бренда. Къде е?
Боже! Моля те!
Боже! Моля те! Не мога да го намеря!
Опитай се да се успокоиш.
Не мога да го намеря!
Лоренцо.
Мисля, че намерихме нещо. - Разбрано. Изпращам екип.
Тази пръст скоро е била преобръщана.
Тази формация от камъни е направена от човек.
Това ли е мястото? Тук ли е? - Да.
Тук си го погребала? - Да.
Ти си изкопала гроба? - Да.
После какво направи? - Какво?
Сложила си тези камъни върху гроба? - Да.
Всички тези камъни?
Да. - Насам.
Какво ще правят?
Не мога да гледам! - И аз не искам да бъда тук.
Казах ти всичко. Не искам адвокат.
Моля те, отведи ме от тук. - Каза ми всичко?
Да. Кълна се, но...
ще го повторя само на теб.
Добре. Ела.
Искам да направиш нещо за мен. - Какво?
Покажи ми как си пренесла камъните.
Искам да вдигнеш ето онзи камък.
Ето. Вземи го.
Хайде. Вземи го!
Вземи го.
Бренда, каза, че ще ми кажеш всичко.
Първо искам да ми кажеш кой изкопа този гроб
и кой пренесе тези камъни.
И моля те, не ми казвай,
че си била ти. Ако започнеш с лъжа,
ще изгубиш най-верния съюзник, който някога си имала
и въобще няма да си правя труда да ти взимам показания.
Ще те обвиня и ще те предам на системата.
Разбираш ли какво ти казвам? - Моля те. Просто...
Кълна се, ще ти кажа всичко. Само ме отведи от тук.
Повикай ме щом го изровите. - Добре.
Хайде. - Някой знае ли какво е това?
Това съм аз! Това си ти, и ти, и ти!
Това сме всички ние и никой от нас!
Това е перверзният негър!
Тази рисунка казва, "Убиецът е чернокож! "
"Трябва да го хванем и затворим! "
Знаете ли какво? - Какво?
Няма да им повярваме.
Знаете ли какво? - Какво?
Не прикриваме убиец!
Ръцете горе! Гетото, ръцете горе!
Повече няма да търпим да ни тъпчете!
Арестува ли я? - Чакам да изровят тялото.
Тя ли го е убила? - Може би. Не знам.
Трябва да я обвиниш в убийство. Иначе ще се наложи
да претърсим цялото гето отново... - Хей! Искам да вдигнеш блокадата.
Виж, обстоятелствата са такива, че.. - Искаш да говорим за обстоятелства?
Обстоятелствата бяха, че убиецът е от гетото.
Държахте се с тях като мръсни, шибани животни,
който нямат права и не заслужават уважение.
Виж Лоренцо, прокурорът
ще даде пресконференция, на която ще обяви ареста.
Иска да седиш до него. Да успокоиш хората.
Иска да съм до него, така ли? Кажи на този прокурор,
че може да ми цуне черния задник.
Когато го направи и ти можеш да го цунеш.
Къде е тя? - В стаята за разпит.
Дойде ли шибаният адвокат?
Дани, чакай! Не може да...
Бренда, да поговорим за камъните.
Не го арестувай. Той го направи заради мен.
Кой ти помогна? - Изкопах гроба с ръцете си.
Сякаш му приготвях леглото за последен път.
Така си нараних ръцете, но нямаше начин
да пренеса сина си го там и го помолих да го направи вместо мен.
Били ми помогна. Нямаше към кого другиго да се обърна.
Били? Били чий? - Казах му, че той не е виновен
за нищо. Цялата вина е моя.
Само аз съм виновна,
но той трябваше да го направи. Нямаше кого другиго да помоля.
Били чий? - Мъжът на Фелиша.
Цял живот се опитвах да бъда на страна от другите хора.
От семейството ми, от мъжете, от другите деца.
Бренда, да говорим за случилото се
преди 3 нощи. Ясно? - Не. Остави ме да се доизкажа.
Непрекъснато търсех думи да ти го кажа
и сега трябва да ме оставиш да говоря.
Семейството ми, брат ми, всички ме изоставиха,
но когато човек има дете се чувства сигурен.
Най-после се чувствах сигурна.
Когато забременях, беше случайно...
Никога не ми беше идвало на ум да си имам бебе.
Аз самата бях бебе. След това получих това видение
на това какво би било.
Бяхме само двамата...
Само двамата. Не казах на онзи мъж, че съм забременяла от него.
През тези 4 години с Коуди животът ни беше труден,
но заедно се справяхме добре, разбираш ли?
Но не ми беше достатъчно да бъда само със сина си.
Не можах цял живот да живея само с него.
Били има ли нещо общо със смъртта на Коуди?
Били беше виждал Коуди само веднъж.
Били...
Организирах една кампания в детския център.
Доведох професионални адвокати, учители и полицаи,
които да говорят с децата за това какви граждани трябва да станат.
Били се появи. Знаех, че е безработен. Беше много тъжно,
но говореше с децата...
много откровено за бизнес,
за пари и инвестиции. Беше им трудно да го разберат, но
беше много мило. Погледнах Фелиша,
докато той говореше. Тя смръщи вежди неодобрително,
но аз го разбрах и то веднага.
Сякаш...
видях себе си в него.
След това отидох до него и го хванах за ръката.
Той си тръгваше, но все пак ме погледна.
Този поглед беше за 10 сек., но това беше достатъчно.
После дойде в апартамента ми и
разбрах, че съм загазила, защото с сближих с голям човек.
След всичките тези години
се дистанцирах от хората и в онзи момента се почувствах уязвима.
Били често идваше вкъщи.
Коуди гледаше телевизия с него
преди да си легне. Поглеждах сина си
с вътрешно раздразнение сякаш...
той не значи нищо за мен.
Сякаш е някакъв предмет. Той ми губеше времето.
Били ме чакаше в хола. Трябваше да приспя това дете...
Коуди беше...
Коуди...
Коуди ми отнемаше...
час или поне 30 минути докато заспи.
Знаех, че усеща вътрешното ми напрежение
и това го държеше буден.
Понякога мислех, че е заспал. Тръгвах по коридора,
вървях на пръсти и тогава чувах, "Мамо! "
Казвах му, "Заспивай! Гушни си зайчето! "
Той беше всичко за мен, беше по-ценен от всичко,
но вече не беше така!
Започнах да му давам приспивателно, за да заспи.
Не му давах много. Достатъчно, колкото
да заспи бързо и се получаваше.
Получаваше се. Казах му,
че това са течни витамини. Давах му по малко преди лягане.
Разбирам какво ми казваш,
но трябва да се върнем на случилото се преди 3 вечери.
Коуди не заспиваше.
Бях му дала двойна доза, но пак не заспиваше.
Онази нощ трябваше да говоря с Били, защото
той искаше да се разделим
и да се върне обратно при Фелиша. От една страна се радвах,
че Били иска да се разделим,
защото това беше последната нощ, в която нямаше да бъда до сина си.
Вероятно...
... Той обаче не заспиваше.
Казах му,
"Бъди добро момче
и заспивай. " Той беше много ядосан. Каза ми, "Не искам да отиваш".
Не го каза като дете, а като мъж. "Не искам да отиваш! "
Какво стана после? - Той удряше с юмруци по леглото.
Исках да му кажа, че тази вече ще е за последно.
"Дай ми само и тази последна...
После му казах:
"Заспивай. Скоро ще се върна".
"Обещавам. " - Тогава той ми каза:
"Ако отидеш ще съжаляваш. " Каза ми го като ревнив съпруг.
"Ако отидеш ще съжаляваш. "
Бях на ръба да не отида.
Той никога не ми беше държал такъв тон.
Не го каза като
бебе или като разплакано дете.
Гласът му беше много сериозен и ме уплаши.
Идваше ми да избягам от къщата.
Той беше само на 4!
Не беше нужно да ми говори така!
Слязох долу и седнах на дивана.
Били каза, че всичко е свършило. Крещях, плачех, но това бяха емоции.
Чувствах се добре. Качих се горе, но Коуди го нямаше в леглото.
Започна да го търся.
Помислих си, че се е скрил.
Скрил се е. Сърдит ми е.
Опитва се да ме уплаши или нещо такова, но няма проблем,
защото аз си го заслужавам.
Чувствах се вътрешно спокойна,
защото всичко беше свършило. Виках, "Коуди! ".
"Къде си? "
После го видях. Беше под масата
и спеше.
Мушнах се под масата.
Исках да го пренеса обратно в леглото.
Тогава докоснах нещо мокро...
Миризмата...
Миришеше на...
Тогава видях...
празното шишенце.
Тогава си спомних думите му. "Ако отидеш ще съжаляваш. "
Беше ли още жив?
Как разбра? - Не беше жив.
Опита ли се да го съживиш? - Не беше жив.
Кажи ми как разбра, че не е жив.
Защото съм му майка! Майките усещат тези неща!
Каза ми, "Ако отидеш ще съжаляваш. "
Беше прав. - Бренда.
Той не е осъзнавал какво прави. - Беше прав...
Чуй ме. Било е нещастен случай. Ако това, което ми каза е истина
значи е било нещастен случай.
Не ме баламосвай! - Какво стана после?
Не!
Трябва да продължим. - Няма да говоря повече. Обвини ме!
Кажи ми, Бренда. Искаш ли Били да отиде в затвора?
Какво? - Ако млъкнеш ще го обвиня
във възпрепятстване на правосъдието и съучастие.
Пренесъл е тялото. Той ще ми каже останалото.
Помня, че усетих нещо мокро.
Помня миризмата. После вървях...
Вървях и си мислех за сина ми.
Мислех си как ще трябва да живея без...
Просто...
Вървях по пътя и исках да се самоубия, но...
не ми стискаше.
Навсякъде беше тази мъгла.
Не знаех къде вървя...
Знаех, че съм някъде в парка.
Мислех как да...
Исках да се върна и да скрия...
но не можеш! Обадих се на Били и...
Той какво точно направи?
Не бях там, но...
Той дойде вкъщи,
взе Коуди
и го качи в колата ми. Сигурно съм му казала
къде да го скрие, защото...
онези камъни...
Казах му да сложи нещо върху гроба.
Следващата нощ...
Не помня какво точно исках да направя,
но отидох в парка и хвърлих чантата си в калта.
Започнах да трия ръцете си в земята.
Исках да се отърва от проклетата миризма.
Беше в мен. Беше в кожата ми.
После минах през "Армстронг" и сигурно
съзнателно съм отишла в болницата. Знаела съм какво ще каже,
но не си спомням...
останалата част от историята.
Отворих си устата и започнах да говоря лъжи.
Сигурно съм мислела, че гетото може да поеме вината ми.
Не мислех, че някой
ще пострада заради мен. После щях да продължа.
Щях да продължа да живея по някакъв начин,
но не бих могла.
Какво? - Какво има?
Открили са Коуди? Добре ли е?
Какво?
Какво направих?! - Достатъчно, Бренда.
Ще трябва да те обвиня в убийство.
Нямам основание да се усъмня в това, което ми разказа.
Бях готова на всичко за него.
Поради всички пречки, които постави пред разследването
се налага да те обвиня. Разбираш ли?
Когато бъде направена аутопсия на детето, обвинението може
да бъде смекчено.
Детектив Лоренцо Кансил.
Намирам се в стаята за разпит в участъка "Кенън".
Днес сме 4-ти май, 16: 55.
До мен е Бренда Мартин. 37 годишна, бяла,
с постоянен адрес: 23 Елм, Кенън, Ню Джърси.
Телефонен номер: 1207210.
Социален номер: 983403940.
Какво ще стане сега? - Призна, че е убила сина си.
Не!
Бренда, престани!
Повикайте лекар! Някой да ми помогне!
Бренда, успокой се. Не я наранявайте.
Не! - Спокойно!
Детектив Кансил!
Аз погребах момчето. Това е всичко.
Прецени сам в сърцето си.
Какво лошо съм сторил?! - Стига, брато.
До всички екипи. Код 3 в гетото "Армстронг".
До всички екипи. Код 3.
Код 3 в гетото "Армстронг".
Всички екипи да се отправят натам.
Моля за потвърждение.
Има запалени сгради. Повтарям. Код 3.
Моля ви! Приберете се по домовете си!
Разпръснете се. Моля ви.
Всички.
Достатъчно търпяхме. - Моля те. Бъди разумен.
Моля ви! Не позволявайте да се стигне до сблъсък!
Разпръснете се!
Хайде, тъпаци!
Някой може да пострада! - Майната ти!
Какво ти става?! Кофата е ваша. На семейството ти!
Разкарай се.
Лоренцо! - Хайде, копелета!
Ние сме едни мръсни негри. Не ви пука, нали?
Няма да мръдна от тук. - Предизвиквате ги, така ли?
И още как! - Не. Не трябва.
Майната ти! - Виждате ли тези ченгета?
Те са само върхът на айсберга.
Всеки полицай в Демпси и Кенън е мобилизиран.
Ще дойдат много повече.
Няма да са само тези, които виждате тук. Ако се сбиете
пригответе се да посрещнете много и тежко въоръжени полицаи.
Ще арестуват всички ви и ще обискират домовете ни!
Нашите домове, така ли?
Какви ги дрънкаш?! Ти не си един от нас.
Чуй се само!
Леон.
Тук сте, за да поддържате реда, нали?
Просто си вършим работата. - Махнете се от тук.
Вместо да предотвратите размирици вие сте на път да ги започнете.
Ако те отстъпят и ние ще отстъпим. - Не. Вие отстъпете
и после те ще отстъпят.
Просто отстъпете назад. Аз ще остана тук, ясно?
Запазете спокойствие. - Не ни нареждай какво да правим!
Желаем ви лека вечер.
Рафик!
Не! - Мога ли да ти помогна?
Не!
Рафик! - Не го прави!
Г-жо Мартин, обвинената сте в престъпна небрежност, довела
до смъртта на Коуди Мартин. Детектив Кансил ви е обвинил.
Разбирате ли обвинението, което ви прочетох?
Г-жо Мартин?
Как е картината, адвокате? Виждате ли ме?
Да, Ваша светлост.
Г-жо Мартин,
разбирате ли обвинението?
Да.
Я виж ти!
Дали са ни прилична стая, нали?
Разбрах, че си под лекарско наблюдение.
Пазят ме, за да не се самоубия.
Това е стандартна процедура.
Не си единственият човек, който ще посетя днес.
Синът ми Джейсън
е в мъжкото крило. Излежава 12 год. за въоръжен грабеж.
Не. - Аз съм виновен за присъдата му.
Не.
Един приятел ми каза, "Лоренцо
не си виновен, че синът ти стана бандит. "
"Той трябва да понесе отговорността за грешките си. "
Идвам му на свиждане през ден през последните 10 години.
Между нас казано,
аз съм виновен за всичко.
Отговорен съм, защото това, в което той се превърна
е това, което съм му показал аз самият.
Непрекъснато ходех надрусан,
бях пълен егоист, неконтролируем.
През цялото време ходех надрусан. Когато не бях друсан
се карах с майка му.
Бях такъв.
Много съжалявам.
Тогава въобще не ми пукаше.
Сега Джейсън е в затвора.
Вероятно ще влиза и излиза от затвора през целия си живот.
Късно се сетих, но сега искам единствено да бъда до него.
Независимо колко лош родител си бил
Бог винаги ти дава шанс да се реваншираш.
Не успях да отгледам добре собственото си дете.
Бренда, опитвам се да ти кажа,
че Божията благодат е по-голяма отколкото си мислим.
Виждам Джейсън във всеки престъпник от онова гето.
Знам, че тези момчета не са моя кръв но това не ми пречи.
Щастлив съм от живота си.
Тук има много млади жени. Някои от тях не са майки,
но всички те имат нужда от помощ.
Говори с тях, разхождайте се.
Дори може да станете приятелки. Програмите тук
са съобразени с живота навън. - Обичам те.
Какво? - Обичам те
заради начина, по който ми говориш.
Обикнах те още онази вечер, когато те видях в болницата.
Би ми се искало да имам сърцето ти.
Виж, не знам дали адвокатът ти
ще се опита да се споразумее или ще има процес.
Все пак, трябва да продължиш живота си...
Ще идвам да те виждам.
Бренда, общувай с хората тук. Чу ли ме?
Джей! Как си? - Не беше ли тук във вторник?
Искаш да си тръгна?
Не. Радвам се, че те виждам. Днес е Коледа през юли.
Както казах, как си, хлапе?
Непрекъснато ме ухажват,
но някак си се притеснявам, разбираш ли?
Татко, добре ли си?
Да.
Добре съм.
Ухажват те, значи? - Всеки ден.
Мисля, че трябва да видиш това.
Почакай.
Всичко това с колата и отвличането...
Искам да му простя, но...
просто...
трябва да знам какво точно е направил.
Лоренцо,
той бил ли е обвързан с нея и детето й?
Не, не е бил.
Благодаря ти.
Това дете не е живяло напразно.
Загубата на живота му ни сближи повече от всякога.
Това дете ни напомни какви сме всъщност.
Болката докосва и променя всички ни.
Сбогом, малко ангелче.
Благодаря ти.
Благодаря ти, че ме доведе тук.